יש אנשים שחיים על פי גורלות. יש כאלה שחיים על פי מסלול של
כוכבים, חיים מוכתבים מראש. כל יום שישי, רצים אל עיתון השבת,
פותחים דפים אחרונים, קוראים ומאמינים.
הייתם מאמינים שיש אנשים כאלה? אנשים מוכתבים מראש, מכונות עם
לב זהב, אומרים שהוא אף פעם לא מחליד, אבל אני פגשתי גם אנשים
עם לב של אבן. הם מסתובבים ברחובות וסוחבים עליהם מטען כבד של
רגשות, מחשבות, תהיות, כאילו באמת יש להם שליטה על כל מה
שקורה, או על מה שקרה, פתאום הם כבר לא מאמינים, פתאום כבר לא
רוצים להאמין.
אני מכיר הרבה אנשים כאלה.
-יש אלוהים", "אלוהים גדול", "תודה לאל", "אלוהים,הלוואי..",
מי הם האנשים האלה שמאמינים רק כשהם צריכים, רק כאשר קורה משהו
חס וחלילה נורא, רק אז הם נזכרים, רק אז הם מתוודאים בפני
עצמם, בשקט בשקט, מדברים אל ההוא שם, ומבקשים. בימים כתיקונם,
הם מתקשים ולו להתקרב, לדבר מהלב, לומר את האמת, לחשוף את עצמך
ולא משנה מה, אלא חובשים מסיכות ונחנקים.
אני מכיר הרבה אנשים כאלה. לעיתים,כאשר אני לא מסתכל לאן אני
הולך, וזה קורה לא מעט, אני מוצא את עצמי בינהם, ממשיך בלי
לדעת ממש לאן, זורם אחרי כולם, נסחף כי זה קל. אבל בימים
כתיקונם, אני רחוק משם, מסתכל עליהם מלמעלה, כי ככה אני, ומנסה
לנשום אויר אחר, חולם על חיים אחרים ומתפלל לפגוש אנשים
אחרים.
מכירים את ההרגשה שנורא בא לכם לעזוב את הכל, אבל באותו רגע גם
נורא מתחשק להישאר?
שם אני נמצא בתווך הזה שבין אמת לשקר, בין חיים לחלום, בין
מציאות לדמיון.
לפעמים אני הולך לאיבוד ולא מוצא את הקו הדק, שהולך ונסדק עם
הזמן. |
המציאות הנו מקרי בהחלט. אין צוות האתר ו/או
הנהלת האתר אחראים לנזק, אבדן, אי נוחות, עגמת
נפש וכיו''ב תוצאות, ישירות או עקיפות, שייגרמו
לך או לכל צד שלישי בשל מסרים שיפורסמו
ביצירות, שהנם באחריות היוצר בלבד.